videní: 933
Neil Armstrong sa na svoju misiu na Mesiac pripravoval viac ako tri roky. Aby odolal podmienkam mikrogravitácie, musel sa naučiť chodiť bokom tak, že bol pripútaný a zavesený pod uhlom a snažil sa chodiť po stenách. Jeho limity boli testované intenzívnou stravou a spánkovým režimom, pretože vo vesmíre mohol stravu prijímať iba z balíčka, ktorý obsahoval dehydrované hovädzie mäso a zeleninu.
Kedysi museli astronauti zažiť púšť, džungľu, otvorené more a arktický výcvik prežitia. V súčasnosti je to oveľa štruktúrovanejšie, ale vtedy to bolo skôr o pustení človeka do extrémnych podmienok bez zásob. Testovali tak jeho fyzickú a psychickú odolnosť. Pred pristátím na Mesiaci musel zhromaždiť a preštudovať vzorky hornín v Grand Canyone, preskúmať staroveké sopečné útvary v Nevade a nahliadnuť do plynových a lávových prieduchov, lávových jazier a jamových kráterov na rôznych miestach Havaja.
20. júla 1969 dostal Armstrong pred štartom rakety výdatné raňajky: steak, vajcia, toast, džús a kávu. Dostal to, čo lekári nazývajú “nízkozvyškové” jedlo, čo znamená, že nebude potrebovať na toaletu.
Trvalo mu 109 hodín a 42 minút, kým sa dostal na povrch Mesiaca v oblasti zvanej More pokoja. Aby sa tam dostal, musel precestovať približne 386 000 km. Posádka mohla pristáť na Ocean of Storms alebo Central Bay. Vyhralo však More pokoja, pretože malo dobrú viditeľnosť a bolo ľahko dosiahnuteľné s čo najmenším množstvom paliva.
Keď bol približne 150 m nad povrchom Mesiaca, musel Armstrong manévrovať s kozmickou loďou manuálne, aby sa tak uistil, že nepristanú v nebezpečnom kráteri. Pokračoval vo vznášaní sa asi minútu a pol a posúval celý modul do strán, kým necítil, že je to vhodný moment na pristátie. Hneď, ako sa lunárny modul dotkol povrchu Mesiaca, zvolal na velene v Texase slávnu správu “Orol pristál”.
Stabilne zostupoval po rebríku lunárneho modulu, zatiaľ čo k plavidlu bola pripojená televízna kamera, ktorá zaznamenávala jeho postup. Kamera prenášala signál na Zem, kde ho úzkostlivo sledovali stovky miliónov ľudí. Presne o 22:56 EDT toho istého dňa Armstrong položil nohy na povrch mesiaca a povedal: “Toto je malý krok pre človeka, ale obrovský skok pre ľudstvo.”
V pláne bolo uvedené, že astronaut sa potrebuje vyspať pred prvou mesačnou prechádzkou, ale rozhodol sa ísť von skôr, ako plánoval, pretože zjavne nemohol zaspať! Ak by sa Armstrong prechádzal po Mesiaci bez špeciálneho vybavenia na dýchanie, cítil by zvláštny zápach, akýsi zatuchnutý a sírový. Napriek tomu mal možnosť cítiť vôňu, keď sa vrátil do lunárneho modulu. Ide o to, že špina sa mu prilepila na topánky, takže zápach sa šíril po celej kabíne. Opísal to ako mokrý krbový popol alebo vzduch po ohňostrojoch.
Kto by si pomyslel, že keď idete na Mesiac, musíte si pribaliť vonnú sviečku? Okrem ľudí, ktorí sa odvtedy dostali na Mesiac, nikto nikdy nemal možnosť presne vedieť, čo posádka cítila. Dokonca aj počas tejto prvej misie, keď boli vzorky mesačnej pôdy a hornín prevezené do laboratórií vo vzduchotesných nádobách, bol zápach stratený!
Tiež cítil, že povrch Mesiaca je “jemný a práškový”, ale povedal, že mu nerobilo problém pohybovať sa. Ďalší člen jeho posádky sa k nemu pripojil asi o 20 minút neskôr. Celá mesačná prechádzka trvala niečo cez 2 hodiny.
![](http://topdesat.sk/wp-content/uploads/2016/07/logo_w.png)